Kobler, Franz
![nahoru...](/skins/encyklopedie/images/sipka.png)
Člen rozvětvené rodiny tanečníků, baletních mistrů a choreografů, kterou v 18. stol. založil rodák z Lince, tanečník a loutkář Joseph K., manžel tanečnice a herečky Henrietty (nar. 1796 v Gdaňsku [Danzig]). Bratr tanečnic Johanny ([Jeanetty], 1. 11. 1791 Vídeň–1868 Wroclaw [Breslau] a Nanetty ([Anny], asi 1816 provd. za choreografa F. Bernardelliho). Otec tanečníka Franze K. juniora (1826 Gdaňsk–20. 9. 1903 Pešť), s nímž bývá zaměňován, a tanečnic Louisy (nar. 1830 Braunschweig) a Niny (nar. 1832 Wroclaw).
Od dětství vystupoval se svými sestrami ve Vídni („Koblerischer Kinderballett“, od 28. 5. 1806 v Theater in der Josefstadt). Kolem 1812 na sebe upozornil jako první tanečník Schouwburg Theater v Amsterdamu. Kočující rodina se v různých časových intervalech vždy na určitou dobu vracela do Vídně (1814 tam pro ně L. van Beethoven aranžoval pro klavír na čtyři ruce dvě části ze svého baletu op. 43 Die Geschöpfe des Prometheus, úpravu vydalo nakl. Hoffmeister v Lipsku). Jako hosté nebo v krátkých angažmá působili Koblerovi 1813 ve vídeňském dvorním divadle, v Linci, Paříži a v Belgii, 1814–15 v Pešti a Budíně, 1815 v Praze, 1818 ve Varšavě a 1830 v Berlíně, 1831 v Breslau. 1833 je ve Lvově kritika chválila, ale poukazovala na to, že se neprávem vydávají za členy vídeňského dvorního baletu. 1833 se Franz K. bez úspěchu ucházel o místo ředitele divadla v Breslau. 1839–41 byli ve Schwerinu, 1841–42 ve Výmaru. K. je uváděn 1843 jako baletní mistr a tanečník v hamburském Thalia-Theater a 1844 ve stejné funkci v Rize. Od Velikonoc 1846 do Velikonoc 1849 byl K. angažován v Praze ve StD a spolu s ním jeho děti Franz K. junior, Louisa a Nina. Po odchodu rodiny z Prahy nelze vždy bezpečně rozlišit angažmá otce a syna. Pravděpodobně K. junior působil 1850 v Kodani u dánského královského baletu, 1852 byl některý z K. choreografem Theater in der Leopoldstadt ve Vídni, 1852–54 byli otec a syn K. angažováni v maďarském Národním divadle v Pešti, 1. a 11. 6. 1853 hostovala celá rodina znovu v Praze. 1856–58 a 1867–72 se jméno K. objevuje v divadle Hannoveru a 1883–84 byl K. junior učitelem tance na Státní herecké škole v Pešti.
Při prvním hostování ve StD 1815 vystoupili i sourozenci Jeanetta, Nanetta a Franz. Zopakovali svůj vídeňský repertoár: divertissement Die glückliche Wilde a pantomimu Die nächtlichen Liebhaber na neznámou hudbu. Spolu s pražským hercem, tanečníkem a mimem W. Gerstlem tančili ještě v anonymním baletu Der Raub der Zemira.
1846 angažoval rodinu do StD jeho nový ředitel J. Hoffmann; rozšířil baletní soubor, který vedle K. tvořilo 5 dalších sólistů (A. Köbischová, M. a P. Wielandovy, pánové Pohl a Schmiller), 9 figurantů, 13 figurantek, škola s 12 dětmi, inspicient a korepetitor. První K. choreografickou prací bylo aranžmá při slavnostním zahájení nového ředitelského období 13. 4. 1846, kdy byla dávána Hickelova slavnostní hra Die Weihe der Kunst s hudbou F. Škroupa (14. 4. bylo zahajovací čes. představení s hrou Tylovou). J. Hoffmann svůj rozšířený balet značně zaměstnával. K. studoval samostatné balety a taneční vložky do oper a činoher, aranžoval drobné choreografie (pas de deux, pas de trois gracieux, pas de quatre, rococo-duo ap.) a vedle lidové podívané (kabinet s pohyblivými figurami, rybářský tanec, jarmareční „militaristické evoluce“) připravoval i náročná čísla romantického baletu, která tančily jeho děti (např. Louisa jako Helena–přelud v Meyerbeerově opeře Robert der Teufel). Uvedl hned v první sezoně pět divertissementů a hrál je ve 24 reprízách. Jejich náplň tvořily tance nejrůznějších národů: ruské (kozácké), španělské (cachuca, bolero, jota aragonaise), uherské, turecké, čínské, arabské a slovanské (krakoviaky, mazurky). Pro volný útvar „národního baletu“ Krakauer Hochzeit (1846) nastudoval mazurky a uherské tance. Slovenský Drátenický tanec, českého Strašáka a českou polku připravil pro Tylovu hru Chudý kejklíř, aneb Noční navštívení, hranou 1848 ve prospěch baletního sboru s Ninou v hlavní ženské taneční roli. České tance v originálním choreografickém řešení předjímaly v předvečer revolučních událostí vlnu národního sebeuvědomování. Efektní čísla zařadil K. také do samostatných baletů, např. tanec před zrcadlem nebo stínový tanec v baletu Der Schutzgeist, jehož repríza 30. 3. 1849, hraná ve prospěch celé rodiny K., byla jejím posledním pražským představením.
Pražská kritika oceňovala především technickou úroveň a eleganci provedení tanců, jíž rodina vynikala. K.-junior a jeho sestry byli počítáni mezi „skutečné umělce“. K.-senior si udržoval starší styl, v němž převažovala bohatá mimika a groteskní prvky; jeho podání uherských a jihoněmeckých tanců bylo pokládáno za velmi zdařilé. Významným choreografem zřejmě nebyl, jeho rodinný soubor však zvládal i náročné úkoly.
Choreografie (ve StD)
1846: Hickel: Die Weihe der Kunst, slavnost. hra k zahájení ředitel. období, h: F. Škroup, česky Tyl: Pouť k chrámu umění aneb Zaslíbení; Der Bildhauer, mytologický balet, 1 jedn., h: Tauwitz, K. objednal u Tauwitze ještě vložku Pas de deux (3 rep.); Die Kirmes im Zillerthal, balet, 1 jedn., h: ? (8 rep.); Ein Jahrmarkt in Hamburg, oder das Automatenkabinet, balet, 2 obr., h: Šrámek a Landa (7 rep.), česky jako Kabinet s pohyblivými figurami 1847; Krakauer Hochzeit, „veselý nár. balet“, 1 jedn., h: různí aut. (4 rep.), česky jako Krakovská svatba, „nár. balet“, 1847; 1847: Tanec kominíků, Turnaj na kohoutích, tan. čísla v čes. quodlibetu, h: růz. aut.; Eisele und Beisele oder Die Nacht der Zauberei, veselý balet, 2 jedn., h: K. F. Rafael, česky jako Eisele a Beisele aneb Co dokáže kouzelnictví, „velký směšný čarodějný balet“; Asmodé, diable boiteux, balet, 3 jedn., h: Tauwitz; Der Polterabend, balet, námět Hoguet, s živými obrazy Die Nacht a Victoria, h: Tauwitz (1 rep.); 1848: Tyl: Chudý kejklíř aneb Noční navštívení, tance v činohře, h: J. N. Škroup; Der Schutzgeist, balet, h: Schmidt (5 rep.); Auber: Der Gott und die Bajadere, opera s baletem a pant.; Das Rendezvous in der Dämmerung, kom. balet, 2 jedn., h: Filipp (2 rep.); 1849: Die Weinlese, kom. balet, 1 jedn., h: Landa (2 rep.); 1853: Die beiden Feen, mim. divertissement, h:?.
Prameny a literatura
Allgemeine Theaterzeitung [Wien] 24, 1831, červen, s. 296; 26, 1833, leden, s. 28; Theateralmanach [Prag] auf das Jahr 1847, s. 10–11, 15; 1849, s. 6, 24; 1850, s. 17 [odchod], 21; 1854, s. 27 [host. 1853]; Bohemia 16. a 23. 4. 1846, 3., 8. a 10. 5. 1846, 1. 12. 1846, 17. 1. 1847, 1. a 6. 2. 1848, 22. 10. 1848; Teuber II, s. 414, III, s. 362, 365; W. Binal: Deutschsprachiges Theater in Budapest, Wien 1972; DČD II; Laiske: Dramaturgie; B. Brodská: Kapitoly z dějin českého baletu do roku 1918, skripta HAMU, 1983, s. 41–52; R. Raab: Biographisches Index des Wiener Opernballetts von 1631 bis zur Gegenwart, Wien 1996; S. Bohadlo: Eduard Tauwitz Notizbuch, in: Deutschsprachiges Theater in Prag 2001, s. 411. • Magyar színhászmüveszeti; NDp; Ulrich 1997; Česká divadla; Český taneční slovník.
Životní události
- 1795 nebo 1796: narození
- 1884 ?: úmrtí
Vznik: 2006
Zdroj: Hudební divadlo v českých zemích. Osobnosti 19. století, ed. J. Ludvová, Praha: Divadelní ústav – Academia 2006, s. 271–273
Autor: Ladislava Petišková, Božena Brodská