Schettina, Josef: Porovnání verzí
![nahoru...](/skins/encyklopedie/images/sipka.png)
(Založena nová stránka s textem „<ee:template>Osoba</ee:template><ee:progress> <span id="PageFillProgress">1</span> </ee:progress>{{Infobox Osoba | jméno=<ee:firstname>Josef</ee:firstname…“) |
m |
||
Řádka 1: | Řádka 1: | ||
<ee:template>Osoba</ee:template><ee:progress> | <ee:template>Osoba</ee:template><ee:progress> | ||
− | <span id="PageFillProgress"> | + | <span id="PageFillProgress">4</span> |
</ee:progress>{{Infobox Osoba | </ee:progress>{{Infobox Osoba | ||
| jméno=<ee:firstname>Josef</ee:firstname> | | jméno=<ee:firstname>Josef</ee:firstname> | ||
Řádka 12: | Řádka 12: | ||
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
| zemřel=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="date_from"> | | zemřel=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="date_from"> | ||
− | + | po listopadu 1964 | |
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
| místoÚmrtí=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="place"> | | místoÚmrtí=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="place"> | ||
Řádka 19: | Řádka 19: | ||
| foto=<ee:titleimage></ee:titleimage> | | foto=<ee:titleimage></ee:titleimage> | ||
| fotodesc=<ee:imagedesc></ee:imagedesc> | | fotodesc=<ee:imagedesc></ee:imagedesc> | ||
− | | povolání=<ee:profession>herec, režisér, </ee:profession> | + | | povolání=<ee:profession>herec, režisér,</ee:profession> |
}}<ee:perex> | }}<ee:perex> | ||
− | + | Souputník generace herců a režisérů meziválečné avantgardy, jehož okouzlení divadlem a obětavá práce pro něj nebyly podepřeny výraznějším hereckým ani režisérským nadáním. Jako první rozpoznal divadelní talent J. Frejky; aktivně spolupůsobil při zakládání mladých avantgardních souborů. Význam měl zejména jeho přínos v prvních letech formování souboru Osvobozeného divadla. | |
</ee:perex><ee:content> | </ee:perex><ee:content> | ||
+ | Plným jménem Josef Jan z Boha Schettina; psán též Šetina. Syn komisaře poštovního a telegrafního úřadu a poštovního koncipienta JUDr. Jana Sch. a Karoliny rozené Krejčíkové. Z Jiráskova gymnázia v Praze odešel v sextě na dramatické oddělení pražské konzervatoře, kde studoval 1920–24 herectví a režii u M. Laudové-Hořicové a J. Hurta. Hrál v představeních svých spolužáků i jako absolvent; byl jedním z aktivních členů při založení Volného sdružení posluchačů konzervatoře (1923/24–1927). Začínal v jedné z jeho skupin, která hrála na Žižkově, brzy však přešel do uskupení kolem M. Jareše, jež působilo v Holešovicích v Legii malých. Mimo tento okruh se spolu s J. Škodou zapojil do práce s ochotnickým Divadlem katolické mládeže, kde uvedl 1923 ve vlastní režii první české nastudování Jevrejnovovy ''Veselé smrti'' a Molièrova ''Šibalství Scapinova''. V první sezoně Osvobozeného divadla Svazu moderní kultury Devětsil patřil k okruhu Frejkových herců. V sezoně 1926/27 se připojil jako externista ke S. Svozilové, L. Boháčovi, J. Tréglovi a B. Záhorskému, kteří odešli do Uměleckého studia V. Gamzy; režíroval zde jediný titul – veselohru M. Acharda ''Chcete se mnou hrát?'' Spolupráci s Frejkou nakrátko obnovil 1929 v Moderním studiu (Benvolio, ''Romeo a Julie''). Poté se pohyboval mimo profesionální scénu a věnoval se pedagogice: jako vedoucí kurzů Masarykova lidovýchovného ústavu pozvedl úroveň dramatické výchovy mladých amatérů. Spolu s L. Skrbkovou a A. Kuršem zde také 1930–33 hrál a režíroval. Byl činný v četných divadelních spolcích a dobročinných organizacích. Příležitostně účinkoval v recitačních večerech L. Skrbkové. K profesionální tvorbě se vrátil za okupace, kdy se na výzvu J. Hurta a pod vedením G. Harta a J. Škody připojil v srpnu 1944 ke sboru režisérů Divadla práce / Pražského lidového divadla, které se zaměřovalo na lidové publikum a zajíždělo i na středočeská maloměsta a vesnice. Pro brzký zákaz činnosti českých divadel se v souboru nestihl výrazněji umělecky projevit. V květnu 1945 byl vyzván ke spolupráci při založení české scény v Mostě. Po válce se stal uměleckým vedoucím a režisérem nově ustaveného stálého divadelního souboru Městského divadla v Mostě; s dramaturgem K. Kratochvílem zvolili jako první inscenaci Tylovy ''Kutnohorské havíře''. Po rozpadu původního uskupení (ještě 1945) zde '''Sch. '''získal nové angažmá pod vedením M. Svobody. Soubor hostoval i na chebské scéně, kde '''Sch.''' příležitostně vystupoval i jako herec. 1945 se vrátil do Prahy a stal se režisérem nově založeného Divadla města Žižkova pod vedením A. Kurše; 1947–48 zřídkavě hrál v titulech zaměřených na městské lidové publikum. Poté se umělecky odmlčel. Poslední zpráva o '''Sch.''' je datována jeho dopisem J. Trägrovi, který 1964 připravoval publikaci ''K nedožitým 60. narozeninám J. Frejky.'' | ||
+ | '''Sch. '''jako první rozpoznal talent mladistvého J. Frejky, jemuž jako konzervatorista pomáhal radou a poskytoval mu záštitu svého jména; počátek jejich tvůrčí spolupráce spadá do jara 1921, kdy se souborem Jiráskova gymnázia nastudovali hru J. Vrchlického ''V sudě Diogenově'', uvedenou na Slavnostech Červeného kříže v Průmyslovém paláci v Praze. | ||
+ | |||
+ | '''Sch.''' okouzlení divadlem a obětavá práce pro českou divadelní kulturu nebyly podepřeny výraznějším hereckým ani režisérským nadáním. Význam měl zejména jeho přínos v prvních letech formování souboru Osvobozeného divadla. Milý, šibalský, dětinský, pohyblivý Pierot v Jevrejnovově ''Veselé smrti'' odhalil nejvýraznější rysy jeho herectví, které v jiné žánrové poloze selhávalo. V režijní tvorbě se mu dařilo zejména tam, kde mohl využít inspiraci komedií dell’arte, podobně jako většina avantgardních režisérů. Uplatnil ji zejména v nastudování Achardovy hry ''Chcete si se mnou hrát?'' v Gamzově Uměleckém studiu či později v Klicperově komedii ''Každý něco pro vlast'' v Mostě. '''Sch.''' původní katolická orientace se dobře snášela s názory levicových divadelníků, s nimiž zakládal nové scény. Jeho hravý přístup k režii i herectví postupně nabýval – hlavně mimo komediální repertoár – charakteristické rysy realistického pojetí divadla (alkoholik Lábl, M. A. Šimáček: ''Svět malých lidí''). | ||
</ee:content> | </ee:content> | ||
− | <ee:bibliography/> | + | <ee:bibliography> |
+ | == <ee:bibliography_label>Role</ee:bibliography_label> == | ||
+ | <ee:bibliography_content>'''Volné sdružení posluchačů konzervatoře – Legie malých (Zkušební scéna v Holešovicích, Masarykova síň na Žižkově)''' | ||
+ | |||
+ | Psovod a profesor (J. Frejka: ''Kithairon'') – 1923; Pierot (N. Jevrejnov: ''Veselá smrt''); Garçon, Ministr (Y. Goll: ''Pojištění proti sebevraždě''); Jiří Dandin, Pierot (Molière: ''Cirkus Dandin'', i OD 1926 /Jiří Dandin/), Pierot (P. Calderón de la Barca: ''Očistec sv. Patricia'') – 1925; Sluha Josef (F. F. Šamberk: ''Blázinec v 1. poschodí''); Bubla (J. E. Š.: ''Pan Bulíček v tisíci úzkostech''); Schettina (T. Pištěk: ''Schettina člověk v nejlepších letech''); Schettina (T. Pištěk: ''Nesahejte Schettinovi na zoubek''); Dubois (Molière: ''Misantrop'') – 1926. | ||
+ | |||
+ | '''Osvobozené divadlo''' | ||
+ | |||
+ | Možný (anon.: ''Fraška o Mimínovi'') – 1926; Pierot (N. Jevrejnov: ''Veselá smrt'') – 1927. | ||
+ | |||
+ | '''Umělecké studio Vladimíra Gamzy''' | ||
+ | |||
+ | Sluha v cirku (M. Achard: ''Chcete se mnou hrát?'', j. h.), Valentin (W. Shakespeare: ''12. noc aneb jak chcete'', j. h.) – 1926. | ||
+ | |||
+ | '''Moderní studio''' | ||
+ | |||
+ | Benvolio (W. Shakespeare: ''Romeo a Julie'') – 1928. | ||
+ | |||
+ | '''Divadlo města Žižkova''' | ||
+ | |||
+ | Alkoholik Lábl (M. A. Šimáček: ''Svět malých lidí'') – 1947.</ee:bibliography_content> | ||
+ | == <ee:bibliography_label>Režie</ee:bibliography_label> == | ||
+ | <ee:bibliography_content>'''Jiráskovo gymnázium v Resslově ulici Praha''' | ||
+ | |||
+ | J. Vrchlický: ''V sudě Diogenově'' (Studenti Jiráskova gymnázia v Praze 2, Slavnosti Červeného kříže v Průmyslovém paláci), ''Večer aktovek ''(J. Kvapil: ''Přítmí'', F. X. Svoboda: ''Poupě'', J. Vrchlický: ''Závěť Lukavického pána'', F. Téver [A. Lauermannová-Mikschová]: ''Odvážný''; spolu s J. Frejkou, Studenti Jiráskova gymnázia v Řemeslnicko-živnostenské besedě) – 1921. | ||
+ | |||
+ | '''Divadlo katolické mládeže''' | ||
+ | |||
+ | N. Jevrejnov: ''Veselá smrt'', Molière'': Scapinova šibalství'' – 1923. | ||
+ | |||
+ | '''Volné sdružení posluchačů dramatického oddělení pražské konzervatoře''' | ||
+ | |||
+ | ''Večer české poesie'', F. Šrámek: ''Červen ''(Scéna adeptů) – 1924; Molière: ''Šibalství Scapinova'' (Legie malých), P. Calderón de la Barca: ''Očistec sv. Patricia'' (v areálu strahovského kláštera) – 1925. | ||
+ | |||
+ | '''Umělecké studio''' | ||
+ | |||
+ | M. Achard: ''Chcete si se mnou hrát''? (Umělecká beseda), j. h. – 1926. | ||
+ | |||
+ | '''Dramatický kurz Husovy školy Masarykova lidovýchovného ústavu''' | ||
+ | |||
+ | H. Ibsen: ''Stavitel Solness'' + W. Shakespeare: ''Romeo a Julie'', in ''2. výstupní večer'' – 1930; M. Bláha: ''Velký pátek'' (melodram), Molière: ''Jiří Dandin'' – 1933. | ||
+ | |||
+ | '''Dramatický Spolek Studentská kolonie a Dramatické studio na Letné''' | ||
+ | |||
+ | K. H. Rotworowský: ''Překvapení –'' 1931. | ||
+ | |||
+ | '''České divadlo v Mostě''' | ||
+ | |||
+ | J. K. Tyl: ''Kutnohorští havíři'', V. Katajev: ''Milion trápení'', V. K. Klicpera: ''Každý něco pro vlast'', B. Bjørnson: ''Když réva znovu kvete'', V. N. Bělocerkovskij: ''Život volá'', A. Ridley: ''Půlnoční vlak'' – 1945; B. Conners: ''Popelka Patsy'', O. Wilde: ''Na čem záleží – ''1946. | ||
+ | |||
+ | '''Divadlo města Žižkova''' | ||
+ | |||
+ | M. A. Šimáček: ''Mikuláš Dačický z Heslo''va a J. Stroupežnický: ''Zvíkovský rarášek ''+ ''Paní mincmistrová'' – 1947; V. Rakous: ''Modche a Rézi'' – 1948.</ee:bibliography_content> | ||
+ | == <ee:bibliography_label>Prameny</ee:bibliography_label> == | ||
+ | <ee:bibliography_content>AMP: Sbírka matrik, MIK N29 (1899–1908), matrika narozených fary u sv. Mikuláše, Malá Strana, fol. 146 (snímek 153). | ||
+ | |||
+ | Archiv městského divadla v Mostě: seznam inscenací, údaje o angažmá. | ||
+ | |||
+ | DÚdok: programy. | ||
+ | |||
+ | LA PNP: Pozůstalost J. Trägra. | ||
+ | |||
+ | MZMd: Pozůstalost L. Skrbkové.</ee:bibliography_content> | ||
+ | == <ee:bibliography_label>Literatura</ee:bibliography_label> == | ||
+ | <ee:bibliography_content>V. Nezval: 5. dramatický večer žáků konzervatoře (Y. Goll a N. Jevrejnov), in týž: ''Manifesty, eseje a kritické projevy z poetismu (1921–1930)'', Praha 1964, s. 469; J. Vodák: ref. Cirkus Dandin, Zkušební scéna v Masarykové síni, ''České slovo'' 10. 5. 1925 + Divadlo mladých, tamtéž 12. 1. 1926; klo: Osvobozené divadlo. Cirkus Dandin, ''Národní osvobození'' 10. 2. 1926; if: Dramatický kurz Masarykova lidovýchovného ústavu,''Národní osvobození ''12. 5. 1933; B. Rádl: ''Osvobozené divadlo (1926–30)'', strojopis, b. d., DÚk; Z. Digrín: ''Bohuš Záhorský'', Praha 1968, s. 10, 18, 20; L. Boháč: ''Tisíc a jeden život'', Praha 1987, s. 49, 67, 86; Hch: Dvě nová pražská divadla, ''Venkov'' 18. 8. 1944; j.m.k: Praha má nové divadlo, ''Svobodné slovo'' 2. 9. 1947; F. Smažík: Spolužák Frejka, in sb. ''Jiří Frejka. K nedožitým šedesátinám'', ed. J. Träger, Praha 1964, s. 24–33; E. Janský: Počátky scénografie české divadelní avantgardy, ''Acta scaenographica'' 4, 1964, s. 126.</ee:bibliography_content> | ||
+ | </ee:bibliography> | ||
<div class="chronology"><ee:chronology> | <div class="chronology"><ee:chronology> | ||
== Životní události == | == Životní události == | ||
* <ee:chronology_date_from>7. 8. 1903</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>narození</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Praha (CZ)</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> | * <ee:chronology_date_from>7. 8. 1903</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>narození</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Praha (CZ)</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> | ||
− | * <ee:chronology_date_from> po listopadu 1964</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>úmrtí</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>(CZ)</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> | + | * <ee:chronology_date_from>po listopadu 1964</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>úmrtí</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>(CZ)</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> |
</ee:chronology></div> | </ee:chronology></div> | ||
<div class="names"><ee:names/></div> | <div class="names"><ee:names/></div> |
Verze z 24. 5. 2017, 09:33
Souputník generace herců a režisérů meziválečné avantgardy, jehož okouzlení divadlem a obětavá práce pro něj nebyly podepřeny výraznějším hereckým ani režisérským nadáním. Jako první rozpoznal divadelní talent J. Frejky; aktivně spolupůsobil při zakládání mladých avantgardních souborů. Význam měl zejména jeho přínos v prvních letech formování souboru Osvobozeného divadla.
Plným jménem Josef Jan z Boha Schettina; psán též Šetina. Syn komisaře poštovního a telegrafního úřadu a poštovního koncipienta JUDr. Jana Sch. a Karoliny rozené Krejčíkové. Z Jiráskova gymnázia v Praze odešel v sextě na dramatické oddělení pražské konzervatoře, kde studoval 1920–24 herectví a režii u M. Laudové-Hořicové a J. Hurta. Hrál v představeních svých spolužáků i jako absolvent; byl jedním z aktivních členů při založení Volného sdružení posluchačů konzervatoře (1923/24–1927). Začínal v jedné z jeho skupin, která hrála na Žižkově, brzy však přešel do uskupení kolem M. Jareše, jež působilo v Holešovicích v Legii malých. Mimo tento okruh se spolu s J. Škodou zapojil do práce s ochotnickým Divadlem katolické mládeže, kde uvedl 1923 ve vlastní režii první české nastudování Jevrejnovovy Veselé smrti a Molièrova Šibalství Scapinova. V první sezoně Osvobozeného divadla Svazu moderní kultury Devětsil patřil k okruhu Frejkových herců. V sezoně 1926/27 se připojil jako externista ke S. Svozilové, L. Boháčovi, J. Tréglovi a B. Záhorskému, kteří odešli do Uměleckého studia V. Gamzy; režíroval zde jediný titul – veselohru M. Acharda Chcete se mnou hrát? Spolupráci s Frejkou nakrátko obnovil 1929 v Moderním studiu (Benvolio, Romeo a Julie). Poté se pohyboval mimo profesionální scénu a věnoval se pedagogice: jako vedoucí kurzů Masarykova lidovýchovného ústavu pozvedl úroveň dramatické výchovy mladých amatérů. Spolu s L. Skrbkovou a A. Kuršem zde také 1930–33 hrál a režíroval. Byl činný v četných divadelních spolcích a dobročinných organizacích. Příležitostně účinkoval v recitačních večerech L. Skrbkové. K profesionální tvorbě se vrátil za okupace, kdy se na výzvu J. Hurta a pod vedením G. Harta a J. Škody připojil v srpnu 1944 ke sboru režisérů Divadla práce / Pražského lidového divadla, které se zaměřovalo na lidové publikum a zajíždělo i na středočeská maloměsta a vesnice. Pro brzký zákaz činnosti českých divadel se v souboru nestihl výrazněji umělecky projevit. V květnu 1945 byl vyzván ke spolupráci při založení české scény v Mostě. Po válce se stal uměleckým vedoucím a režisérem nově ustaveného stálého divadelního souboru Městského divadla v Mostě; s dramaturgem K. Kratochvílem zvolili jako první inscenaci Tylovy Kutnohorské havíře. Po rozpadu původního uskupení (ještě 1945) zde Sch. získal nové angažmá pod vedením M. Svobody. Soubor hostoval i na chebské scéně, kde Sch. příležitostně vystupoval i jako herec. 1945 se vrátil do Prahy a stal se režisérem nově založeného Divadla města Žižkova pod vedením A. Kurše; 1947–48 zřídkavě hrál v titulech zaměřených na městské lidové publikum. Poté se umělecky odmlčel. Poslední zpráva o Sch. je datována jeho dopisem J. Trägrovi, který 1964 připravoval publikaci K nedožitým 60. narozeninám J. Frejky.
Sch. jako první rozpoznal talent mladistvého J. Frejky, jemuž jako konzervatorista pomáhal radou a poskytoval mu záštitu svého jména; počátek jejich tvůrčí spolupráce spadá do jara 1921, kdy se souborem Jiráskova gymnázia nastudovali hru J. Vrchlického V sudě Diogenově, uvedenou na Slavnostech Červeného kříže v Průmyslovém paláci v Praze.
Sch. okouzlení divadlem a obětavá práce pro českou divadelní kulturu nebyly podepřeny výraznějším hereckým ani režisérským nadáním. Význam měl zejména jeho přínos v prvních letech formování souboru Osvobozeného divadla. Milý, šibalský, dětinský, pohyblivý Pierot v Jevrejnovově Veselé smrti odhalil nejvýraznější rysy jeho herectví, které v jiné žánrové poloze selhávalo. V režijní tvorbě se mu dařilo zejména tam, kde mohl využít inspiraci komedií dell’arte, podobně jako většina avantgardních režisérů. Uplatnil ji zejména v nastudování Achardovy hry Chcete si se mnou hrát? v Gamzově Uměleckém studiu či později v Klicperově komedii Každý něco pro vlast v Mostě. Sch. původní katolická orientace se dobře snášela s názory levicových divadelníků, s nimiž zakládal nové scény. Jeho hravý přístup k režii i herectví postupně nabýval – hlavně mimo komediální repertoár – charakteristické rysy realistického pojetí divadla (alkoholik Lábl, M. A. Šimáček: Svět malých lidí).
Role
Volné sdružení posluchačů konzervatoře – Legie malých (Zkušební scéna v Holešovicích, Masarykova síň na Žižkově)
Psovod a profesor (J. Frejka: Kithairon) – 1923; Pierot (N. Jevrejnov: Veselá smrt); Garçon, Ministr (Y. Goll: Pojištění proti sebevraždě); Jiří Dandin, Pierot (Molière: Cirkus Dandin, i OD 1926 /Jiří Dandin/), Pierot (P. Calderón de la Barca: Očistec sv. Patricia) – 1925; Sluha Josef (F. F. Šamberk: Blázinec v 1. poschodí); Bubla (J. E. Š.: Pan Bulíček v tisíci úzkostech); Schettina (T. Pištěk: Schettina člověk v nejlepších letech); Schettina (T. Pištěk: Nesahejte Schettinovi na zoubek); Dubois (Molière: Misantrop) – 1926.
Osvobozené divadlo
Možný (anon.: Fraška o Mimínovi) – 1926; Pierot (N. Jevrejnov: Veselá smrt) – 1927.
Umělecké studio Vladimíra Gamzy
Sluha v cirku (M. Achard: Chcete se mnou hrát?, j. h.), Valentin (W. Shakespeare: 12. noc aneb jak chcete, j. h.) – 1926.
Moderní studio
Benvolio (W. Shakespeare: Romeo a Julie) – 1928.
Divadlo města Žižkova
Alkoholik Lábl (M. A. Šimáček: Svět malých lidí) – 1947.
Režie
Jiráskovo gymnázium v Resslově ulici Praha
J. Vrchlický: V sudě Diogenově (Studenti Jiráskova gymnázia v Praze 2, Slavnosti Červeného kříže v Průmyslovém paláci), Večer aktovek (J. Kvapil: Přítmí, F. X. Svoboda: Poupě, J. Vrchlický: Závěť Lukavického pána, F. Téver [A. Lauermannová-Mikschová]: Odvážný; spolu s J. Frejkou, Studenti Jiráskova gymnázia v Řemeslnicko-živnostenské besedě) – 1921.
Divadlo katolické mládeže
N. Jevrejnov: Veselá smrt, Molière: Scapinova šibalství – 1923.
Volné sdružení posluchačů dramatického oddělení pražské konzervatoře
Večer české poesie, F. Šrámek: Červen (Scéna adeptů) – 1924; Molière: Šibalství Scapinova (Legie malých), P. Calderón de la Barca: Očistec sv. Patricia (v areálu strahovského kláštera) – 1925.
Umělecké studio
M. Achard: Chcete si se mnou hrát? (Umělecká beseda), j. h. – 1926.
Dramatický kurz Husovy školy Masarykova lidovýchovného ústavu
H. Ibsen: Stavitel Solness + W. Shakespeare: Romeo a Julie, in 2. výstupní večer – 1930; M. Bláha: Velký pátek (melodram), Molière: Jiří Dandin – 1933.
Dramatický Spolek Studentská kolonie a Dramatické studio na Letné
K. H. Rotworowský: Překvapení – 1931.
České divadlo v Mostě
J. K. Tyl: Kutnohorští havíři, V. Katajev: Milion trápení, V. K. Klicpera: Každý něco pro vlast, B. Bjørnson: Když réva znovu kvete, V. N. Bělocerkovskij: Život volá, A. Ridley: Půlnoční vlak – 1945; B. Conners: Popelka Patsy, O. Wilde: Na čem záleží – 1946.
Divadlo města Žižkova
M. A. Šimáček: Mikuláš Dačický z Heslova a J. Stroupežnický: Zvíkovský rarášek + Paní mincmistrová – 1947; V. Rakous: Modche a Rézi – 1948.
Prameny
AMP: Sbírka matrik, MIK N29 (1899–1908), matrika narozených fary u sv. Mikuláše, Malá Strana, fol. 146 (snímek 153).
Archiv městského divadla v Mostě: seznam inscenací, údaje o angažmá.
DÚdok: programy.
LA PNP: Pozůstalost J. Trägra.
MZMd: Pozůstalost L. Skrbkové.
Literatura
V. Nezval: 5. dramatický večer žáků konzervatoře (Y. Goll a N. Jevrejnov), in týž: Manifesty, eseje a kritické projevy z poetismu (1921–1930), Praha 1964, s. 469; J. Vodák: ref. Cirkus Dandin, Zkušební scéna v Masarykové síni, České slovo 10. 5. 1925 + Divadlo mladých, tamtéž 12. 1. 1926; klo: Osvobozené divadlo. Cirkus Dandin, Národní osvobození 10. 2. 1926; if: Dramatický kurz Masarykova lidovýchovného ústavu,Národní osvobození 12. 5. 1933; B. Rádl: Osvobozené divadlo (1926–30), strojopis, b. d., DÚk; Z. Digrín: Bohuš Záhorský, Praha 1968, s. 10, 18, 20; L. Boháč: Tisíc a jeden život, Praha 1987, s. 49, 67, 86; Hch: Dvě nová pražská divadla, Venkov 18. 8. 1944; j.m.k: Praha má nové divadlo, Svobodné slovo 2. 9. 1947; F. Smažík: Spolužák Frejka, in sb. Jiří Frejka. K nedožitým šedesátinám, ed. J. Träger, Praha 1964, s. 24–33; E. Janský: Počátky scénografie české divadelní avantgardy, Acta scaenographica 4, 1964, s. 126.
Životní události
- 7. 8. 1903: narození, Praha (CZ)
- po listopadu 1964: úmrtí, (CZ)
Vazby
H
Vznik: 2017
Autor: Ladislava Petišková