Kocian, Jaroslav: Porovnání verzí
![nahoru...](/skins/encyklopedie/images/sipka.png)
m |
|||
(Není zobrazeno 6 mezilehlých verzí od 2 dalších uživatelů.) | |||
Řádka 17: | Řádka 17: | ||
Ostrava (CZ) | Ostrava (CZ) | ||
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
− | | foto=<ee:titleimage></ee:titleimage> | + | | foto=<ee:titleimage>kocianjedna.jpg</ee:titleimage> |
− | | fotodesc=<ee:imagedesc></ee:imagedesc> | + | | fotodesc=<ee:imagedesc>Jaroslav Kocian na civilní fotografii, 1942, fotograf neuveden. Sbírka Slezského zemského muzea, sign. JI 442/2.</ee:imagedesc> |
| povolání=<ee:profession>herec, režisér,</ee:profession> | | povolání=<ee:profession>herec, režisér,</ee:profession> | ||
}}<ee:perex> | }}<ee:perex> | ||
Herec a režisér, jenž začal jako ochotník, prošel cestujícími divadelními společnostmi a téměř třicet let pak strávil v ostravském divadle (1920−1947). Jeho doménou byly realistické typy postav lidového charakteru, které přesvědčivě charakterizoval a propůjčoval jim bezprostřední, jemný humor. Později působil na oblastních scénách v Čechách a na Moravě. | Herec a režisér, jenž začal jako ochotník, prošel cestujícími divadelními společnostmi a téměř třicet let pak strávil v ostravském divadle (1920−1947). Jeho doménou byly realistické typy postav lidového charakteru, které přesvědčivě charakterizoval a propůjčoval jim bezprostřední, jemný humor. Později působil na oblastních scénách v Čechách a na Moravě. | ||
− | </ee:perex | + | </ee:perex><ee:content> |
Narodil se v rodině obchodníka se střižním zbožím Čeňka a Amálie Kociánových (později odstranil ze jména čárku nad a). Vystudoval obchodní školu v Přerově a poté vypomáhal matce v obchodě jako účetní. Od 1912 hrál ochotnicky v tišnovském Sokole. V květnu 1914 jej angažoval ředitel divadelní společnosti B. Jeřábek, ale již po měsíci '''K.''' přešel do souboru V. Choděry. Ani s ním dlouho neputoval; po vypuknutí 1. světové války narukoval a byl odvelen na ruskou frontu, kde přeběhl do ruského zajetí a přihlásil se do legií. U třetího pěšího pluku Jana Žižky vytvořil divadelní soubor. Koncem 1917 byli umělci přesunuti do Jekatěrinburku k divadelní komandě, jejíž organizací byl pověřen V. Menger, 1919 převzal vedení J. Jeníček. '''K.''' se zde setkal s herci J. Sýkorou, Z. Štěpánkem a A. Novákem. 1920 nastoupil do prvního stálého angažmá v Národním divadle moravskoslezském v Moravské Ostravě, kde zůstal až do 1947. V následujících deseti letech vystřídal oblastní divadla v Českých Budějovicích (1947/48, 1951/52), Gottwaldově (dnešní Zlín, 1948−51), Kladně (1952−57) a svou divadelní dráhu ukončil v Šumperku (1957/58). Jako důchodce se vrátil do Ostravy, kde prožil poslední léta života a kde také zemřel. | Narodil se v rodině obchodníka se střižním zbožím Čeňka a Amálie Kociánových (později odstranil ze jména čárku nad a). Vystudoval obchodní školu v Přerově a poté vypomáhal matce v obchodě jako účetní. Od 1912 hrál ochotnicky v tišnovském Sokole. V květnu 1914 jej angažoval ředitel divadelní společnosti B. Jeřábek, ale již po měsíci '''K.''' přešel do souboru V. Choděry. Ani s ním dlouho neputoval; po vypuknutí 1. světové války narukoval a byl odvelen na ruskou frontu, kde přeběhl do ruského zajetí a přihlásil se do legií. U třetího pěšího pluku Jana Žižky vytvořil divadelní soubor. Koncem 1917 byli umělci přesunuti do Jekatěrinburku k divadelní komandě, jejíž organizací byl pověřen V. Menger, 1919 převzal vedení J. Jeníček. '''K.''' se zde setkal s herci J. Sýkorou, Z. Štěpánkem a A. Novákem. 1920 nastoupil do prvního stálého angažmá v Národním divadle moravskoslezském v Moravské Ostravě, kde zůstal až do 1947. V následujících deseti letech vystřídal oblastní divadla v Českých Budějovicích (1947/48, 1951/52), Gottwaldově (dnešní Zlín, 1948−51), Kladně (1952−57) a svou divadelní dráhu ukončil v Šumperku (1957/58). Jako důchodce se vrátil do Ostravy, kde prožil poslední léta života a kde také zemřel. | ||
Řádka 74: | Řádka 74: | ||
Biografický slovník Slezska | Biografický slovník Slezska | ||
+ | |||
+ | [[File:Kociantri.jpg|x450px|Jaroslav Kocian jako Hřídelíček (F. X. Svoboda: Čekanky, Národní divadlo moravskoslezské, 1939), fotograf neuveden. Sbírka Slezského zemského muzea, sign. JI 442/13.]][[File:Kociandva.jpg|x450px|Jaroslav Kocian jako Jakub Bušek (L. Stroupežnický: Naši furianti, České divadlo moravskoostravské, 1942), fotograf neuveden. Sbírka Slezského zemského muzea, sign. JI 442/44.]] | ||
+ | |||
+ | [[File:Kocianctyri.jpg|x450px|Jaroslav Kocian jako Valenta (J. K. Tyl: Paličova dcera, Městské a oblastní divadlo Kladno, 1957), fotograf neuveden. Sbírka Slezského zemského muzea, sign. JI 442/22.]] | ||
</ee:bibliography_content> | </ee:bibliography_content> | ||
Řádka 92: | Řádka 96: | ||
| noresultsheader=\n | | noresultsheader=\n | ||
}} | }} | ||
− | |||
− | |||
− | |||
− | |||
− | |||
<ee:published>'''Vznik:''' 2016{{break}}</ee:published><ee:source></ee:source><ee:author>'''Autor:''' [[Sylva Pracná]]{{break}}</ee:author> | <ee:published>'''Vznik:''' 2016{{break}}</ee:published><ee:source></ee:source><ee:author>'''Autor:''' [[Sylva Pracná]]{{break}}</ee:author> | ||
− | + | ||
<ee:category>[[Category:Česká činohra 1900–1945]] | <ee:category>[[Category:Česká činohra 1900–1945]] | ||
[[Category:Divadelní osobnosti]]</ee:category> | [[Category:Divadelní osobnosti]]</ee:category> | ||
Řádka 107: | Řádka 106: | ||
</ee:documentation> | </ee:documentation> | ||
</cshow> | </cshow> | ||
− | + | ||
<references></references> | <references></references> | ||
− | |||
<noinclude><languages></languages></noinclude> | <noinclude><languages></languages></noinclude> |
Aktuální verze z 23. 8. 2017, 12:16
Herec a režisér, jenž začal jako ochotník, prošel cestujícími divadelními společnostmi a téměř třicet let pak strávil v ostravském divadle (1920−1947). Jeho doménou byly realistické typy postav lidového charakteru, které přesvědčivě charakterizoval a propůjčoval jim bezprostřední, jemný humor. Později působil na oblastních scénách v Čechách a na Moravě.
Narodil se v rodině obchodníka se střižním zbožím Čeňka a Amálie Kociánových (později odstranil ze jména čárku nad a). Vystudoval obchodní školu v Přerově a poté vypomáhal matce v obchodě jako účetní. Od 1912 hrál ochotnicky v tišnovském Sokole. V květnu 1914 jej angažoval ředitel divadelní společnosti B. Jeřábek, ale již po měsíci K. přešel do souboru V. Choděry. Ani s ním dlouho neputoval; po vypuknutí 1. světové války narukoval a byl odvelen na ruskou frontu, kde přeběhl do ruského zajetí a přihlásil se do legií. U třetího pěšího pluku Jana Žižky vytvořil divadelní soubor. Koncem 1917 byli umělci přesunuti do Jekatěrinburku k divadelní komandě, jejíž organizací byl pověřen V. Menger, 1919 převzal vedení J. Jeníček. K. se zde setkal s herci J. Sýkorou, Z. Štěpánkem a A. Novákem. 1920 nastoupil do prvního stálého angažmá v Národním divadle moravskoslezském v Moravské Ostravě, kde zůstal až do 1947. V následujících deseti letech vystřídal oblastní divadla v Českých Budějovicích (1947/48, 1951/52), Gottwaldově (dnešní Zlín, 1948−51), Kladně (1952−57) a svou divadelní dráhu ukončil v Šumperku (1957/58). Jako důchodce se vrátil do Ostravy, kde prožil poslední léta života a kde také zemřel.
Herecké zkušenosti na profesionální scéně začal sbírat po první světové válce v Národním divadle moravskoslezském. Jeho projev byl zprvu vnějškově popisný, realistický s přehnanou deklamací. Postavy, které hrál, byly určovány především jeho výrazným fyzickým typem: ramenatou figurou a širokým oválným obličejem slovanského typu s velkým nosem a hustým obočím. Od mládí byl obsazován do rolí představitelů věkově starších mužů z lidového prostředí. Po počátečních epizodních rolích dostal příležitost jako makedonský voják Harpax v Plautově komedii Taškář nebo Parazit ve hře bratří Čapků Ze života hmyzu. V roli Filipa Dubského se stal protihráčem J. Myronovi (Jakub Bušek) ve Stroupežnického Našich furiantech, kde poklidné tempo a vážnost starosty Dubského prolamoval při dramatických střetech prudkým a nespoutaným furianstvím. Ve třicátých letech pod vedením režiséra a šéfa činohry J. Škody dospěl s většími hereckými úkoly k hlubší charakteristice postav, které dokázal detailně prokreslit. Diváky dojímal srdečným projevem, upřímností a bezprostředností; získával je svým jemným humorem. Válečnou zkušenost přenesl do role rozvědčíka Kalaše v Langrově Jízdní hlídce, jíž vtiskl lidskou přesvědčivost, rozvážnost a touhu po sounáležitosti. Rovněž v jeho ztvárnění hraběte Kenta v Shakespearově tragédii Král Lear kritika cenila dojemný výkon umocněný plastickým slovním projevem. V roli faráře Hory v Šrámkově Létě K. poodhalil vnitřní svět vyrovnaného, shovívavého a vřelého člověka. Od doby okupace občas režíroval pohádky a hry pro děti.
Role
Národní divadlo moravskoslezské v Moravské Ostravě
(České divadlo moravskoostravské 1941–44, Zemské divadlo Ostrava 1945–48)
Brňovják (F. Sokol-Tůma: Pasekáři), Správce (J. N. Štěpánek: Čech a Němec) − 1920; Wambli Wašte (M. E. Selby: Kvítek prérie), Nadporučík Kruta (F. Šrámek: Hagenbek), Dr. Hallemeier (K. Čapek: R. U. R.), Valér, sluha (Molière: Lékařem proti své vůli) + Colin (týž: Ošálený manžel), Hornig (G. Hauptmann: Tkalci), Goujet (É. Zola, dram. W. Busnach – O. Gastineau: Zabiják), Šohaj (J. Šolba: Zločin v horské boudě), Martin (A. Jirásek: Vojnarka), Harpax (Plautus: Taškář) − 1921; Parazit (K. a J. Čapkové: Ze života hmyzu) − 1922; Filip Dubský (L. Stroupežnický: Naši furianti), F. X. Svoboda: Poslední muž) − 1924; Štěpán Páleč (J. K. Tyl: Jan Hus) − 1926; John Perrybingle (Ch. Dickens, dram. V. Gamza: Cvrček u krbu) − 1930; Jemeljan Černozemec (V. Katajev: Kvadratura kruhu) − 1931; Kalaš (F. Langer: Jízdní hlídka) − 1935; Vysloužilec (E. Vachek: Benedek aneb Vojenská čest) − 1936; Hrabě Kent (W. Shakespeare: Král Lear), Ministr zdravotnictví (K. Čapek: Bílá nemoc), Farář Hora (F. Šrámek: Léto), Gurij Krotký (M. Gorkij: Vassa Železnovova) – 1937; Vávra (A. a V. Mrštíkové: Maryša) − 1938; Florian Králíček (F. F. Šamberk: Jednácté přikázání), Václav Alexy (L. Stroupežnický: Paní mincmistrová), Petr Petrovič Lužin (F. M. Dostojevskij, dram. J. Bor: Zločin a trest), Ředitel hotelu (V. Poláček, h. M. Hanák: Ať se mládí vydovádí), Obroční Hřídelíček (F. X. Svoboda: Čekanky) – 1939; Pan Bonnefoi (Molière: Zdravý nemocný), Dr. Chambers (R. Besier: Alžběta Browningová), Julius Wolf (G. Hauptmann: Bobří kožich), Jehoň (V. K. Klicpera: Hadrián z Římsů), Jíra (A. Jirásek: Kolébka), Rypák, kotlář (W. Shakespeare: Sen noci svatojanské) – 1940; Jakub Bušek (L. Stroupežnický: Naši furianti, i JČND 1947) – 1942; Kotala (F. Sokol-Tůma: Staříček Holuša), Reverend Rankin (G. B. Shaw: Obrácení kapitána Brassbounda), Kníže (F. Langer: Obrácení Ferdyše Pištory), Zachar (M. Gorkij: Nepřátelé), Braha (A. Jirásek: Lucerna), Crooks (J. Steinbeck: O myších a lidech) − 1946; Maffeo Polo (E. O’Neill: Milionový Marco), Tragický pán (F. Werfel: Jacobowski a plukovník), Pan Coade (J. M. Barrie: Poslední příležitost), Mackenzie (A. Christie: Deset malých černoušků, i JČND 1947) − 1947.
Jihočeské národní divadlo v Českých Budějovicích
(Jihočeské městské a oblastní divadlo České Budějovice 1948–49, Krajské oblastní divadlo České Budějovice 1949–55)
Estéban (Lope de Vega: Vzbouření na vsi), Farář + Pan Liéjois (J. Sarment: Prababička Mouretová), Princ Marokánský (W. Shakespeare: Kupec benátský) − 1947; Martin Kabát (J. Drda: Hrátky s čertem), Egeus (W. Shakespeare: Sen noci svatojanské) – 1948; Mirský (O. Nedbal: Polská krev, i Krajské oblastní divadlo České Budějovice 1951) – 1949; Jakub Závora (J. K. Tyl: Lesní panna), Šrámek (A. Jirásek: Samota) − 1951.
Divadlo pracujících Gottwaldov
Vohryzek (V. Cach: DS 70 nevyjíždí), Kolmistr (A. Zápotocký, dram. J. Nezval: Vstanou noví bojovníci), Doubrava (K. Stanislav: Doubravové) − 1949; Žožiňák (I. Prachař: Hadajú sa o rozumné), Barnabáš (J. K. Tyl: Lesní panna), Muchomír Kulíšek (F. F. Šamberk: Palackého třída 27), Pan Hošek (W. Shakespeare: Veselé paničky windsorské), Sergej Alexandrovič Trubnikov (K. Simonov: Cizí stín) − 1950; Prokop Závada (A. Jirásek: Jan Žižka) − 1951.
Městské a oblastní divadlo Kladno
Boda + Pal Boda (E. Urbán: Křest ohněm), Stryžeň (A. Kornejčuk: Zkáza eskadry) − 1953; Pán + Profesor (H. Kipphardt: Hledá se Shakespeare) − 1954; Harpagon (Molière: Lakomec) − 1955; Odger (A. Dvořák − V. Vejražka: Za mládí světa), Pevný (W. Shakespeare: Sen noci svatojánské) − 1956; Valenta (J. K. Tyl: Paličova dcera), Strážník + Generálmajor (J. Hašek, dram. J. Budínský − P. Pásek: Dobrý voják Švejk), Dostál (F. Langer: Obrácení Ferdyše Pištory) − 1957.
Severomoravské oblastní divadlo Šumperk
Josef Tuláček (M. Kubátová, dram. J. Strejčková: Jak přišla basa do nebe), Ignatij Špigelský (I. S. Turgeněv: Měsíc na vsi), Waldemar Rex (A. G. Petermann: Kdo je vrah?) − 1957.
Režie
České divadlo moravskoostravské v Ostravě
J. Lada, dram. F. Novotný: Bubáci a hastrmani, i JČND 1947 − 1943; V. Vaňátko: Bezhlavý rytíř − 1944.
Jihočeské národní divadlo v Českých Budějovicích
(Krajské oblastní divadlo České Budějovice 1949–55)
V. Říha: Dvě Maričky − 1947; J. Foglar: Tábor ve sluneční zátoce − 1948; M. Stehlík: Perníková chaloupka − 1951.
Divadlo pracujících Gottwaldov
V. Vaňátko: Jak květinky přezimovaly, i Krajské oblastní divadlo České Budějovice 1952, Městské a oblastní divadlo Kladno 1954 − 1950.
Městské a oblastní divadlo Kladno
F. Hrubín: Šípková Růženka − 1955.
Teatralia
Z ouřední moci. In Vzpomínky absolventů chlapecké školy měšťanské v Tišnově 1884−1934, Tišnov 1934, s. 4−6; Na oděsské pláni, Národní divadlo moravskoslezské 17, 1935, č. 4−5, nestr.; Obecenstvo snad nejkrásnější, Divadlo 24, 1938, s. 117; Projev na krajské všeodborové konferenci ROH, Divadelní list 2, 1947, č. 14, s. 13.
Prameny
Archiv NDM: Soupis rolí (online, cit. 29. 9. 2016), URL: http://www.ndm.cz/cz/osoba/4347-kocian-jaroslav.html#anch
Literatura
Martínek V.: Ze života hmyzu, Moravskoslezský deník 25. 2. 1922 [Parazit] + Naši furianti, tamtéž 12. 2. 1924 [Filip Dubský]; -zb- [Zdeněk Bár]: Legionářská hra Františka Langra, Moravskoslezský deník 30. 10. 1935 [Kalaš]; -drko- [Karel Otto]: Nová legionářská hra, České slovo 31. 10. 1935 [Kalaš] + Shakespeare: Král Lear, tamtéž 24. 1. 1937 [Hrabě Kent]; J. Škoda: Dvacet let činnosti J. K., Divadlo 27, 1941, s. 72; J. Pacl: Na rozloučenou, Divadelní list 2, 1947, č. 14, s. 11; M. Zbavitel: Osm hereckých portrétů. Herci staré gardy ostravské činohry, Ostrava 1985, s. 153−170.
Biografický slovník Slezska
Životní události
- 6. 2. 1894: narození, Tišnov u Brna (CZ)
- 10. 1. 1973: úmrtí, Ostrava (CZ)
Vazby
H
Vznik: 2016
Autor: Sylva Pracná