Špork, František Antonín: Porovnání verzí
![nahoru...](/skins/encyklopedie/images/sipka.png)
Z Divadelní Encyklopedie
(založení hesla) |
m (založení hesla) |
||
Řádka 2: | Řádka 2: | ||
<span id="PageFillProgress">3</span> | <span id="PageFillProgress">3</span> | ||
</ee:progress>{{Infobox Osoba | </ee:progress>{{Infobox Osoba | ||
− | | jméno=<ee:firstname>František Antonín </ee:firstname> | + | | jméno=<ee:firstname>František Antonín</ee:firstname> |
| příjmení=<ee:lastname>ŠPORK</ee:lastname> | | příjmení=<ee:lastname>ŠPORK</ee:lastname> | ||
| pseudonym=<ee:pseudonym></ee:pseudonym> | | pseudonym=<ee:pseudonym></ee:pseudonym> | ||
| narozen=<ee:mvchronology type="narození" field="date_from"> | | narozen=<ee:mvchronology type="narození" field="date_from"> | ||
− | 9. 3. 1662 | + | 9. 3. 1662 |
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
| místoNarození=<ee:mvchronology type="narození" field="place"> | | místoNarození=<ee:mvchronology type="narození" field="place"> | ||
Řádka 12: | Řádka 12: | ||
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
| zemřel=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="date_from"> | | zemřel=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="date_from"> | ||
− | 30. 3. 1738 | + | 30. 3. 1738 |
</ee:mvchronology> | </ee:mvchronology> | ||
| místoÚmrtí=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="place"> | | místoÚmrtí=<ee:mvchronology type="úmrtí" field="place"> | ||
Řádka 19: | Řádka 19: | ||
| foto=<ee:titleimage></ee:titleimage> | | foto=<ee:titleimage></ee:titleimage> | ||
| fotodesc=<ee:imagedesc></ee:imagedesc> | | fotodesc=<ee:imagedesc></ee:imagedesc> | ||
− | | povolání=<ee:profession>mecenáš, </ee:profession> | + | | povolání=<ee:profession>mecenáš,</ee:profession> |
}}<ee:perex> | }}<ee:perex> | ||
Řádka 25: | Řádka 25: | ||
Psán též Sporcken, Sporck, Spork, FAGVS [Franz Anton Graf von Sporck], FACDS [Franciscus Antonius Comes De Sporck], křest. jméno Franz Anton. – Syn Jana Š. z poddanské sedlácké rodiny ve Vestfálsku, který byl jako skvělý válečník povýšen císařem Ferdinandem III. do panského stavu, 1664 Leopoldem I. do stavu dědičných říšských hrabat. Od císaře také obdržel panství Lysá (1647) a přikoupil mj. Konojedy (1650), Heřmanův Městec (1661) a (Choustníkovo) Hradiště (1664). '''Š'''. chodil do školy v Heřmanově Městci a studoval u jezuitů v Kutné Hoře, kde přišel do styku také s jezuitským divadlem. V šestnácti letech ukončil v Praze univerzitní studia a vydal se na studijní cesty po Itálii, Francii, Španělsku, Anglii, Německu a Nizozemí, kde se mj. seznámil s aktuálními duchovními proudy, např. pietismem a jansenismem. Od 1690 byl mimořádným místodržícím a tajným radou v Čechách. Ženat s Františkou Apolonií Sweertsovou (1667–1726), z manželství vzešli tři potomci, dcery Marie Eleonora (1687–1717), Anna Kateřina (1689–1754) a syn Jan František Antonín Josef Adam, který však zemřel v necelých dvou měsících života (1699). | Psán též Sporcken, Sporck, Spork, FAGVS [Franz Anton Graf von Sporck], FACDS [Franciscus Antonius Comes De Sporck], křest. jméno Franz Anton. – Syn Jana Š. z poddanské sedlácké rodiny ve Vestfálsku, který byl jako skvělý válečník povýšen císařem Ferdinandem III. do panského stavu, 1664 Leopoldem I. do stavu dědičných říšských hrabat. Od císaře také obdržel panství Lysá (1647) a přikoupil mj. Konojedy (1650), Heřmanův Městec (1661) a (Choustníkovo) Hradiště (1664). '''Š'''. chodil do školy v Heřmanově Městci a studoval u jezuitů v Kutné Hoře, kde přišel do styku také s jezuitským divadlem. V šestnácti letech ukončil v Praze univerzitní studia a vydal se na studijní cesty po Itálii, Francii, Španělsku, Anglii, Německu a Nizozemí, kde se mj. seznámil s aktuálními duchovními proudy, např. pietismem a jansenismem. Od 1690 byl mimořádným místodržícím a tajným radou v Čechách. Ženat s Františkou Apolonií Sweertsovou (1667–1726), z manželství vzešli tři potomci, dcery Marie Eleonora (1687–1717), Anna Kateřina (1689–1754) a syn Jan František Antonín Josef Adam, který však zemřel v necelých dvou měsících života (1699). | ||
− | Na svých sídlech v Lysé, v Praze a v Kuksu založil knihovny, které rozmnožoval i vlastními tisky („tajná“ tiskárna v Lysé kolem 1710, uzavřena 1729), v nichž se zrcadlily jeho sympatie k vybraným autorům složitého spektra dobových církevně reformátorských hnutí. Měl také dobré vztahy s lipskými učenci a umělci, např. J. S. Bach mu poslal ''Sanctus'' ze ''Mše h moll'' a v ''Bauern-Kantate'' použil jako č. 16 '''Š'''. oblíbenou ''Hubertskou árii''. Zájem o českou duchovní píseň prokázal '''Š'''. podporou vydání kancionálu J. J. Božana '' | + | Na svých sídlech v Lysé, v Praze a v Kuksu založil knihovny, které rozmnožoval i vlastními tisky („tajná“ tiskárna v Lysé kolem 1710, uzavřena 1729), v nichž se zrcadlily jeho sympatie k vybraným autorům složitého spektra dobových církevně reformátorských hnutí. Měl také dobré vztahy s lipskými učenci a umělci, např. J. S. Bach mu poslal ''Sanctus'' ze ''Mše h moll'' a v ''Bauern-Kantate'' použil jako č. 16 '''Š'''. oblíbenou ''Hubertskou árii''. Zájem o českou duchovní píseň prokázal '''Š'''. podporou vydání kancionálu J. J. Božana ''Slavíček rajský'', vytištěného u Tybellyho v Hradci Králové 1719. Měl vlastní domácí kapelu, v níž jeho sloužící hráli na horny, harfu, loutnu, housle, violy, cella a zvonkohru. V hraběcích službách byl patrně od 1690 „capellmeister“ T. J. A. Seemann, později důvěrný hofmistr. Ten zřejmě opatřoval melodiemi texty '''Š'''. dvorního básníka → G. B. Hanckeho (''Hubertská'', ''Bonreposká'', ''Zaječí''' '''árie'', ''Hexenlieder ''aj.). '''Š'''. zásluhou se do Čech dostala hra na lesní roh, neboť k jeho domácí kapele patřili patrně i myslivci V. Svída z Lysé a P. Röhlig (Röllig) z Konojed, kteří se na hraběcí náklady učili dva roky ve Versailles hře na francouzský parforsní lesní roh, podle něhož vznikaly první norimberské lesní rohy v osmdesátých letech 17. stol. |
Od hraběte K. J. Bredy koupil '''Š'''. 1699 v Praze palác v Hybernské ulici, kde dal vystavět dřevěné divadlo s portálem do ulice Na Poříčí („Herr Graffen Sporck Commoedien-Haus auf der Neü-Stadt unweit St. Joseph“). Divadlo slavnostně otevřené 4. 10. 1701 v den hraběcích jmenin fungovalo jako první samostatná divadelní budova v Praze pro veřejná představení profesionálních kočujících německých, italských a francouzských divadelních společností (i loutkářských) až do 1725, kdy bylo nahrazeno novou, modernější budovou se zděným průčelím. Mimo doby státního smutku (1711) a morové rány (1715) nebyla už vystoupení cestujících společností v Praze přerušena. '''Š'''. přímá podpora divadlu však začíná už 1697 v Kuksu, kdy zde lázeňské hosty bavil loutkář → J. Ch. Neumann, kterého '''Š'''. koupil od jeho pána, knížete Antona Floriana Lichtenštejna, a s celou rodinou přestěhoval natrvalo do Kuksu. Od 1698 hrály v zámeckém divadle v Kuksu herecké společnosti. Součástí zábav byly i sochy a figuríny, někdy pohyblivé, akustické či pozměněné ve světlonoše, další byly oživeny vodou. Dřevěné divadlo bez oken se špičatou sedlovou střechou (ca 14 × 22 m), označované jako „Comöedien-Hauß“ (1702), je už na rytinách J. Zieglera (1712) zobrazeno vedle hostince U slunce a proti třem věžím s hrajícím orlojem. 1724 divadlo přestavěl a vybavil stroji → I. Bellavita, který přijel do Kuksu s → Denziovou společností z Benátek. Jako dvoupatrová stavba bez oken je divadlo vyobrazeno na rytině od Ch. A. Wortmanna (1727). Anonymní akvarel (kolem 1775) už žádný divadelní objekt ani jeho zbytky nezaznamenal. V Kuksu nebylo v divadle vybíráno vstupné, hry byly volně přístupny obecenstvu, především hostům, kteří užívali lázní. V pražském divadle smělo panstvo brát do předplacené lóže jednoho lokaje zdarma. Veřejnosti přístupné dřevěné divadlo měl '''Š'''. od 1712 i na zámku ve Valkeřicích (Algersdorf), kde dokonce nařídil povinnou návštěvu všech místních vesničanů. | Od hraběte K. J. Bredy koupil '''Š'''. 1699 v Praze palác v Hybernské ulici, kde dal vystavět dřevěné divadlo s portálem do ulice Na Poříčí („Herr Graffen Sporck Commoedien-Haus auf der Neü-Stadt unweit St. Joseph“). Divadlo slavnostně otevřené 4. 10. 1701 v den hraběcích jmenin fungovalo jako první samostatná divadelní budova v Praze pro veřejná představení profesionálních kočujících německých, italských a francouzských divadelních společností (i loutkářských) až do 1725, kdy bylo nahrazeno novou, modernější budovou se zděným průčelím. Mimo doby státního smutku (1711) a morové rány (1715) nebyla už vystoupení cestujících společností v Praze přerušena. '''Š'''. přímá podpora divadlu však začíná už 1697 v Kuksu, kdy zde lázeňské hosty bavil loutkář → J. Ch. Neumann, kterého '''Š'''. koupil od jeho pána, knížete Antona Floriana Lichtenštejna, a s celou rodinou přestěhoval natrvalo do Kuksu. Od 1698 hrály v zámeckém divadle v Kuksu herecké společnosti. Součástí zábav byly i sochy a figuríny, někdy pohyblivé, akustické či pozměněné ve světlonoše, další byly oživeny vodou. Dřevěné divadlo bez oken se špičatou sedlovou střechou (ca 14 × 22 m), označované jako „Comöedien-Hauß“ (1702), je už na rytinách J. Zieglera (1712) zobrazeno vedle hostince U slunce a proti třem věžím s hrajícím orlojem. 1724 divadlo přestavěl a vybavil stroji → I. Bellavita, který přijel do Kuksu s → Denziovou společností z Benátek. Jako dvoupatrová stavba bez oken je divadlo vyobrazeno na rytině od Ch. A. Wortmanna (1727). Anonymní akvarel (kolem 1775) už žádný divadelní objekt ani jeho zbytky nezaznamenal. V Kuksu nebylo v divadle vybíráno vstupné, hry byly volně přístupny obecenstvu, především hostům, kteří užívali lázní. V pražském divadle smělo panstvo brát do předplacené lóže jednoho lokaje zdarma. Veřejnosti přístupné dřevěné divadlo měl '''Š'''. od 1712 i na zámku ve Valkeřicích (Algersdorf), kde dokonce nařídil povinnou návštěvu všech místních vesničanů. | ||
− | Jedním z prvních samostatných principálů ve '''Š'''. divadlech v Praze a v Kuksu byl → A. J. Geißler (1705–08). Koncesi pro pražské divadlo získala dále společnost Württembergische Komödianten (27. 10. 1707), Sachsen-Weimarische hochdeutsche Comoedianten s principálem G. Möllerem (13. 9. 1709–před 24. 1. 1710) a poté opět Geißler (od dubna 1713). Z této doby se zachovaly první divadelní cedule k loutkovým hrám s | + | Jedním z prvních samostatných principálů ve '''Š'''. divadlech v Praze a v Kuksu byl → A. J. Geißler (1705–08). Koncesi pro pražské divadlo získala dále společnost Württembergische Komödianten (27. 10. 1707), Sachsen-Weimarische hochdeutsche Comoedianten s principálem G. Möllerem (13. 9. 1709–před 24. 1. 1710) a poté opět Geißler (od dubna 1713). Z této doby se zachovaly první divadelní cedule k loutkovým hrám s dohrami ''Hercule und Alceste ''(19. 4. 1713), ''Von den Fall unserer ersten Eltern Adams und Evä'' [O pádu našich prarodičů Adama a Evy, duben 1713] a ''Der Raub von Proserpina ''[Únos Proserpiny, 23. 4. 1713]. V témže roce ve '''Š'''. divadle v Praze hrály také společnosti Württembergische Hof-Komödianten a Mecklenburgische Hof-Komödianten za vedení → J. Ch. Spiegelberga a → J. C. Haackeho, které uvedly nejméně pět her se scénickými efekty a na cedulích ohlašovaly mužskou i ženskou roli Harlekýna – ''Tamerlan oder Der weibliche Arlequin'' [Tamerlan aneb Ženský Harlekýn, 18. 7. 1713]. Geißler získal na období 1714–20 pro Prahu exkluzivní privilegium (jeho společníkem byl → H. Rademin, od podzimu 1714 pak → J. H. Brunius), jež od 1717 využíval v lépe vybaveném divadle v Manhartském domě. V průběhu roku 1714 přijal '''Š'''. do svých služeb principála H. W. Beneckeho i jeho ženu Victorii Claru z Bayreuthu a 1715 malíře F. B. Wernera jako divadelního strojníka. Profesionální herci se patrně uplatňovali také při zcela privátních představeních. V Praze a v Kuksu dále hráli např. → M. Waldtmann (od 1721), → F. A. Defraine (1724 v Kuksu poprvé jako samostatný principál; ''Undanckbarer Basilisco'' [Nevděčný Bazilišek], 1728, pod názvem ''Comoedi von dem Pasalisk de Parnagasso'', 1729), → F. Kurtz (''Doctor Faust'', 1731; ''Von dem Englischen reichs-Cantzler Thomas Morus ''[O anglickém říšském kancléři Thomasu Morovi], 1735). Povolení k produkcím ve '''Š'''. divadle v Praze získal 3. 8. 1736 → F. G. Wallerotti (nabízel mj. i hru ''Don Juan oder das steinerne Todtengastmahl'' [Don Juan aneb Pohřební kamenná hostina]), ale nemocný hrabě o divadlo už neprojevoval velký zájem. Po smrti '''Š'''. získal právo hrát v hraběcím divadle vedle opery i německé hry a balety impresário → S. Lapis (1738). |
− | V českých | + | V českých zemích '''Š'''. významně podpořil stabilizaci profesionální činohry v podání cestujících hereckých společností a zasloužil se také o zavedení pravidelného provozu italské opery. 1724 pozval do Kuksu operní společnost z Benátek (→ A. M. Peruzzi, → A. Denzio), která 15. 8. zahájila svá představení operou ''Orlando furioso'' [Zuřivý Roland, h: A. Bioni]. Opera byla hrána třikrát týdně až do konce sezony v září. Na zimu se společnost přesunula do Prahy, kde bylo divadlo pro operní provoz rekonstruováno. Tento model, tj. střídání letních kukských a zimních pražských představení, se každoročně opakoval. Italští umělci prováděli i „pastorale“ v přírodním divadle na zámečku Bon Repos u Lysé nad Labem při rodinných oslavách. Smrt manželky 1726 '''Š'''. zájem o divadlo a operu v posledních letech života oslabila. Přesto '''Š'''. na svých panstvích, zejména v Kuksu, umožnil jedinečné prolnutí německé, české, francouzské a italské kultury s výrazným zastoupením divadla a opery. Jako jeden z prvních šlechticů podporoval profesionální cestující herecké společnosti, které vnesly do pražské a kukské kultury novou dimenzi světského a komického. |
</ee:content> | </ee:content> | ||
<ee:bibliography> | <ee:bibliography> | ||
Řádka 39: | Řádka 39: | ||
<div class="chronology"><ee:chronology> | <div class="chronology"><ee:chronology> | ||
== Životní události == | == Životní události == | ||
− | * <ee:chronology_date_from>9. 3. 1662 </ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>narození</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Lysá nad Labem</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> | + | * <ee:chronology_date_from>9. 3. 1662</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>narození</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Lysá nad Labem</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> |
− | * <ee:chronology_date_from>30. 3. 1738 </ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>úmrtí</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Lysá nad Labem</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> | + | * <ee:chronology_date_from>30. 3. 1738</ee:chronology_date_from><ee:chronology_date_to/>: <ee:chronology_event_type>úmrtí</ee:chronology_event_type>, <ee:chronology_place>Lysá nad Labem</ee:chronology_place><br/><ee:chronology_event_text/><ee:chronology_public_notice/><ee:chronology_private_notice/><ee:nevershow><ee:chronology_coords/></ee:nevershow> |
</ee:chronology></div> | </ee:chronology></div> | ||
<div class="names"><ee:names> | <div class="names"><ee:names> |
Verze z 1. 11. 2016, 14:09
František Antonín ŠPORK
* 9. 3. 1662 Lysá nad Labem
† 30. 3. 1738 Lysá nad Labem
mecenáš
Nyní jsou zobrazeny pouze částečné informace. Úplné heslo bude viditelné až po přihlášení.